Wacken Open Air: Verdens største heavy metal-festival.
Hvert år møder 70.000 fans op-
- på en mark i nord-Tyskland for at nyde heavy metal.
Jeg hedder Sam Dunn. Da jeg lavede "Metal: A headbanger's journey"-
- lærte jeg, at metal er en kultur for outsidere.
Jeg oplevede musikernes og fansenes lidenskab.
Men min film var kun overfladisk. Der er en bedre historie at fortælle.
Heavy metal har på 40 år udviklet mange undergenrer-
- som thrash metal, glam metal, nu metal, prog metal, grunge-
- den nye, engelske heavy metal og andre.
Men hvorfor blev metal delt op, og hvad byder undergenrerne på?
Man har ofte fokuseret på jazz, klassisk musik og blues.
Men ingen har fokuseret på metal.
Det er min nye rejse ind i heavy metal-musikkens historie.
Mit kig på heavy metals 40-årige historie er et stort job.
Inden jeg undersøger musikkens udvikling-
- vil jeg spørge: "Hvorfor elsker folk heavy metal?"
Det er musik for outsidere. Det løste mine teenageproblemer.
Når jeg var frustreret, gik jeg ind på mit værelse-
- og spillede metal og var lettet.
Det handler om spænding og energi-
- og om at blive så vred, at man eksploderer foran andre.
Når jeg headbanger, har jeg det godt. Det lukker noget i min krop ud.
Heavy metal er verdens bedste lyd.
Det handler om at presse sig maksimalt-
- og at bevæge sig på grænsen til kaos.
Man får chancen for at rase ud og vise, at man er anderledes.
Alt, hvad jeg gør, er aggressivt og intenst.
Det kommer fra de følelser, den musik giver mig.
Det handler om at give slip, droppe reglerne og bare gå til den.
Rock'n'roll giver afløb for følelserne.
Uden det ville vi se mere vold og problemer-
- blandt mennesker på mellem 16 og 25.
Metal er en stammeting. Alle hopper op og ned i samme takt.
Folk headbanger, sveder og ramler sammen.
Efter koncerten har de gennemlevet noget sammen.
Heavy metal er blevet en renselse, et overgangsritual.
Det er en hyldest til fællesskab og venskab for folk-
- der har et genetisk eller følelsesmæssigt anlæg for-
- at nyde den musik og aggression.
Aggressionen er der, men den er behersket, kontrolleret og fokuseret.
Møderne med musikerne får mig at til indse-
- at kraft, fællesskab og aggression vækker noget dybt inde i os.
Jeg vil vide, hvad der sker i vores hjerner, når vi hører heavy metal.
Jeg fandt en neuroforsker på McMaster University.
Jeg vil spørge, hvor følelsen af aggression og kraft kommer fra.
Hej, Laurel. Godt at se dig.
Vi undersøger det auditive system, dets udvikling, hjernens reaktioner-
- og hvordan folk hører og reagerer på ting. Specielt musik.
Vi satte et sensornet på dit hoved.
Du hørte musik, og vi målte hjernens reaktioner.
Folk kalder heavy metal voldsomt. Intensiteten og forvrængningen-
- stopper bevidste tanker og dermed hæmningerne.
Alle kan være voldelige.
Men vi vil også miste kontrollen af og til.
Gør man det i sikre omgivelser, er det positivt.
Noget i heavy metal kommunikerer med reptilhjernen.
Det tiltaler ikke intellektet eller de ydre tankeprocesser.
Der er noget ved heavy metal, der føles fysisk fantastisk.
Man får afløb for sine følelser. Ved en koncert kan man gå amok-
- hoppe fra scenen og more sig. Det handler ikke om vold.
Man får måske lidt blå mærker, men det føles dejligt bagefter.
Man kan bruge den del af en selv-
- der er aggressiv og stridslysten, men uden at være i fare.
Heavy metal kan virke voldsomt og aggressivt-
- men musikken giver et positivt afløb for musikeres og fans' følelser.
Nu ved jeg mere om, hvorfor folk lokkes af den musik.
Serien handler om genrens udvikling, så jeg vil undersøge dens historie-
- og hvorfor metal er blevet et fænomen.
Jeg besøger over 40 byer i 12 lande fordelt på tre kontinenter.
Jeg besøger Birmingham, Los Angeles-
- Mississippi og Santiago i Chile.
Jeg møder over 300 musikere, fans og eksperter-
- og undersøger heavy metal-musikkens rødder og dens mange undergenrer.
Men først tilbage til udgangspunktet: Hvor er genrens rødder?
Heavy metals fødsel drøftes flittigt blandt fans, musikere og eksperter.
Men de fleste er enige om, at genren opstod i 1970-
- med Birmingham-bandet Black Sabbaths første album.
Pladen var tungere og mere dyster end alle andre.
Jeg vil spørge om deres rødder. Hvor fandt Black Sabbath inspiration?
Den første plade... Hvordan vil du beskrive jeres lyd?
Musikken skrev sig selv. Vi jammede for at se, hvad vi kunne finde på.
En morgen lavede vi sangen "Black Sabbath". Det gik hurtigt.
Tony leverede riffet, og Ozzy sang teksten. Sangen skrev sig selv.
Hvor kom inspirationen til riffet fra?
Jeg spillede "Mars" fra "Planet Suite" på bas, når vi øvede.
Så spillede Tony sådan...
Tritonus.
Geezer prøvede at spille Holts "Mars".
Tony forlængede tonerne og holdt dem.
Jeg fik kuldegysninger. Tony tog ikke riffet fra Holts.
Men det kan høres i musikken.
Black Sabbath blev inspireret af klassisk musik.
Har også andre metalmusikere fundet inspiration der?
Jeg skal møde Uli Jon Roth, der er ekspert i klassisk musik-
- og eksguitarist i Scorpions-
- for at snakke om forbindelsen mellem genrerne.
Hvorfor er heavy metal-guitarister inspireret af klassisk musik?
Såsom Eddie Van Halen, Randy Rhoads, dig og andre.
Vi har et medfødt ønske om at udvikle os.
Der har været enormt mange dygtige musikere i historien.
Man tænker: "Hvad har de gjort? Kan vi gøre noget lignende?"
Når man er ung, er det spændende. Specielt fingerfærdigheden.
Man vil spille hurtigt og flydende. Det lærer man med klassisk musik.
Som ung hadede jeg andre musikstile. Klassisk og jazz var noget møg.
Men som guitarist indså jeg, at Eddie Van Halen, Yngwie Malmsteen-
- og Paganini havde noget til fælles. Jeg så musikbegavelsen-
- og udtrykket hos musikere, der ikke spillede metal. Det var inspirerende.
Visse heavy metal-musikere er besatte af klassiske musikere som Paganini.
Hvis Paganini levede i dag og spillede Fender Strat-
- så ville han være Yngwie Malmsteen.
Du indførte klassisk musik i rocken mere end nogen anden før.
Jeg så en russisk violinist i tv. Han spillede som en galning.
Det var Niccolò Paganinis "24 Capricci". Jeg tænkte: "Wow!"
"Hvis jeg kan få syngende toner og arpeggioen med, når jeg spiller..."
"Det ville være godt." Jeg vidste, hvad jeg ville.
Paganinis teknik var fantastisk. Jeg ville udfordre mig selv.
Jeg ville ikke gå den lette vej. Jeg vil altid være bedre.
For mig er det at spille svær og kompliceret, klassisk musik.
Jeg spillede arpeggioen på tre, fire, fem, seks strenge.
Folk sagde, jeg skulle sænke tempoet. "Jo mindre, jo bedre."
Men hvordan kan mindre være bedre? Det er jo mere, jo bedre.
Klassiske musikeres virtuositet har inspireret metalguitarister.
Men ikke kun guitarister er virtuoser.
Jeg møder Rob Halford, sanger i Judas Priest, og spørger-
- hvordan klassisk musik har inspireret ham.
Jeg arbejdede på teater i en periode og så operaforestillinger.
Jeg kiggede på publikum og sangerne. Det var fængslende.
Jeg blev fascineret af, hvad deres stemmer kunne medføre.
Når man lytter til Pavarotti-
- og det omfang, som stemmebåndet kan skabe, så er det fantastisk.
Som sanger har jeg altid prøvet at være dramatisk.
Rob Halford kan synge som en operasanger.
Hvad tilfører det genren?
Opera er en svær musikform. Specielt for sangere.
Meget sværere end rock.
Når det gælder Rob, Bruce og mig, så er vi meget teatralske.
Vi vil påvirke publikum og fremkalde følelser.
Når jeg synger, er en stor del af det en teaterforestilling.
Det er teater via musik.
Vi er ikke på samme niveau som operasangere-
- men vi vil lege med folks fantasi.
Trauma, intensitet, jalousi, raseri og hævn...
Det findes i både metal og opera.
Vi skaber noget, der er spændende, kraftfuldt og bevægende.
Metal handler om den storslåede oplevelse.
Heavy metal er Marshall-musik.
Den er stor, tung, militæragtig og skræmmende.
Begrebet "heavy metal" kom senere, men tung musik har altid eksisteret.
Wagner spillede den slags musik med store instrumenter og orkestre.
Tanken var, at musikken skulle få væggene og verden til at ryste.
Musikerne er enige om, at rockmusikkens grundlag er blues.
Den blev født, da Robert Johnson stod i et kryds i Mississippi-
- og solgte sin sjæl til djævelen.
Men heavy metal-bands som Iron Mai- den og Metallica minder ikke om blues.
Hvad er forbindelsen mellem de to genrer?
- Er der et slægtskab? - Ja, de hører sammen.
Britiske musikere som Stones, The Yardbirds og Motörhead-
- har lyttet til blues.
Alle hardrock-og metalbands har et grundlag-
- der bygger på et bluesriff. Det var der, vi begyndte at spille.
Jeg sad i et skur i min fars have og spillede blues.
Du elsker blues. Hvad har tidlig blues til fælles med moderne metal?
De er begge riffbaserede.
Mange bluessange har et riff, som man spiller hele sangen igennem.
Det gælder også for heavy metal. Alle følelserne vrides ud af et riff.
Riffet er en stor del af alle rockguitaristers arsenal.
Som i Metallicas "Hit the lights".
Sangen er fuld af riff. Den skifter mellem tre tempi.
De skifter riff, og det lyder godt.
Blues har også en dyster natur.
De sang om ting, som ingen andre ville røre ved dengang.
Det var råt. Robert Johnsons og Howlin' Wolfs bluessange-
- var dystre, beskidte og onde. De havde alle en knurrende stemme.
Howlin' Wolf lyder som en heavy metal-forsanger.
Jeg fandt Hubert Sumlin-
- det sidste levende medlem af Howlin' Wolfs' originale band.
Jeg ville høre, hvordan Wolf var.
Sådan lyder det.
Hvordan inspirerede Howlin' Wolf dit guitarspil?
I guder... Jeg har aldrig mødt en som ham.
Han gik ikke i skole, men han vidste besked om riff, musik og følelser.
Han sagde: "Musikken skal føles."
- Fortæl om hans store stemme. - Den skræmte livet af mig.
Navnet var ikke pjat. Stemmen lyder, som om den kommer fra helvede.
Der er en forbindelse mellem mæn- dene, der skabte heavy metal-
- og Howlin' Wolf.
Når det gælder sangere, har metal sine rødder i blues.
Det følelsesmæssige budskab fra blues findes i metal.
Det kommer fra sjælen og er primalt. Det handler om instinkt-
- og en indstilling, der minder om huleboere.
Blues og heavy metal hører sammen.
Men der er en genre mere, jeg vil udforske: Jazz.
Jeg har aldrig forestillet mig, at jazz og metal har fælles træk.
Har jazz påvirket heavy metal-musikere?
Meget jazz er skod. Det lyder som-
- dårligt gennemtænkt masturbation. De spiller sådan...
Det har et dårligt ry, men visse musikere har været fantastiske.
- Påvirkede jazz dig? - Ja, helt sikkert.
Vi havde en masse plader fra USA.
Far sang, og mor spillede klaver, og jeg hørte alle de sange.
Der var en Glenn Miller-sang, der blev stadig svagere og så...
Det var "In the mood". Jeg elskede den.
- Jeg blev påvirket af musikken. - Tog du det med til Sabbath?
Ja, man kan høre swing der. Det kan høres i "Fairies..."
Når man spiller sådan, er det swing. Bandet var god til swing.
Bill Ward var jazztrommeslager. Hvis man hører ham spille...
Han spiller ikke hårdt, men jazzagtigt.
Iommi og Geezer Butler var også fulde af jazz.
Det tunge, men jazzede band opfandt heavy metal.
- Hvorfor påvirkes metal af jazz? - De var mestre på deres instrumenter.
Man tog deres ting og tilpassede det til rock.
At spille rocktrommer er også en kunstform.
Buddy Rich var et gudsbenådet talent.
Han spillede ondt og aggressivt. Han var en stjerne, helt og ikon.
Jeg så Buddy Rich i tv, da jeg var lille.
Jeg blev forbløffet over hans energi-
- og hvor hurtigt han spillede. Trommerne tog over.
Han var thrash, inden det opstod. Hvis man ser hans tempo...
Der har aldrig været en bedre trommeslager.
Jeg valgte metal, fordi det var anderledes og spændende.
Det udviklede mit trommespil.
Min indsigt i metalmusikkens dybeste musikalske rødder er øget.
Men de andre genrer har ikke den vigtige, forvrængede elguitar.
Hvor kommer den elektriske lyd fra?
Husk venligt at blive siddende, indtil vi er landet.
Klassisk musik, jazz og blues skabte grundlaget for heavy metal-
- men den mest åbenlyse forgænger er rock'n'roll.
Jeg besøger Sun Studio i Memphis, rockens hjemsted-
- for at høre, hvilke dele af rock der blev vigtige for heavy metal.
Hvorfor siges det, at rock blev født her?
Det er på grund af en plade, der blev indspillet her i 1951.
Det var "Rocket 88" med Jackie Brenston and his Delta Cats.
Jeg har den første plade fra Sam Phillips' vinyloptager.
Sam Phillips fra Sun Records er meget vigtig for USAs musikhistorie.
Sam ville have, at det lød anderledes.
Ike Turner kom til Sun Studio i 1951 for at indspille "Rocket 88".
Højttaleren gav en forvrænget lyd. Sam sagde: "Sådan skal det lyde!"
Guitaristen Willie Kizart stillede forstærkeren ud på bilen.
Den faldt ned, og de fyldte hullet med aviser.
Sam elskede lyden fra den ødelagte forstærker.
Det var den første indspilning af en forvrænget guitarlyd.
Ud over den forvrængede elguitar-
- bidrog 50er-musikken med den vilde rock'n'roll-frontfigur.
Efter Jerry Lees "Whole lotta shakin' goin' on" ville jeg lyde sådan.
Det var råt, dyrisk, ustruktureret og originalt.
For mig, en struktureret og belært ung mand-
- der havde studeret Beethoven og Bach, var det meget spændende.
Det, man får fra rock'n'roll... Dengang oplevede USA den røde fare.
Man var bange for kommunister og bomber.
De repræsenterede en form for løssluppenhed og frihed.
Da jeg var barn, var Little Richard den tunge. Han ville ikke lyde rar.
Det har jeg altid beundret. Derfor synger jeg, som jeg gør.
Jeg koketterer ikke. Jeg er, som jeg er.
Der er en forbindelse mellem Little Richard og Lemmy.
Han var min helt dengang.
Hvis man lytter til "Tutti frutti", så bryder den mod normerne.
Hans stemme skriger, og lyden hopper ud af højttaleren.
Hvad har Elvis bidraget med til denne historie?
Elvis var sin tids Metallica.
Elvis tog rocken med fra en lille fangruppe-
- og gjorde den sikker for hele USA. Elvis solgte rock'n'roll.
Ellers ved jeg ikke, hvordan det var gået.
Elvis gav alt. Han havde en enorm indflydelse.
Jeg ville have et job som Elvis'.
I Storbritannien hørte vi ufarlig musik.
Når Elvis vrikkede bagdelen-
- og sang om en fest i fængslet, så reagerede man.
"The warden threw a party in the county jail" kan laves om til-
- "Saturday night and I just got paid Gonna fool about, ain't gonna save".
Hvis man tager "Jailhouse rock" og tilføjer lidt metal-
- bliver det til bluesbaseret metal.
Inden bands som Deep Purple blev dannet-
- gik rocken igennem en fase, der var langt fra heavy metal.
Elvis blev soldat, Little Richard blev religiøs, og Buddy Holly døde.
Rock var skræmmende. Elvis blev soldat, og de andre sad i fængsel.
Pludselig kom Frankie Avalon og sang "Venus if you will".
- Musikken i USA var blevet ufarlig. - Ja, og fabrikeret.
Det var ikke altid den sanger, der sang. De havde en speciel stil-
- med velfriseret hår, og de sang om bamser og kærlighed.
Der var en masse kunstig rock.
Der var et tomrum. Man ventede på den næste, nye ting.
I begyndelsen af 60erne nåede rocken fra USA til Storbritannien.
Den britiske invasion blev indledt.
Et band i heavy metal-musikkens historie er The Kinks-
- og deres sang "You really got me".
Hvad var inspirationen til guitarlyden på den første plade?
Vi havde den lyd et halvt år, før vi indspillede "You really got me".
Jeg eksperimenterede med guitaren, men lyden var begrænset.
Man kunne kun justere tone og volumen.
Jeg fandt en lille forstærker af mærket El Pico.
Jeg tog et barberblad og skar højttalermembranen i stykker.
Jeg ved ikke hvorfor. Jeg tændte den, og lyden var fantastisk.
Jeg spillede stadig enkle akkorder-
- men nu havde jeg lyden fra den sønderskårne forstærker.
Akkorderne var fantastiske. Det var en opdagelse.
Jeg følte mig som en opfinder.
Den første beskidte guitarlyd, jeg hørte, var i "You really got me".
Det var dæmonisk og fik forældre til at sige: "Sluk for det der!"
"You really got me" handler om rå udtryk og følelser.
Man vil ikke byde pigen på middag. Man vil i seng med hende.
I begyndelsen af 60erne, da den engelske scene voksede-
- blev klubberne og publikum større, og det blev mere larmende.
Musikerne ville høres. De ville have den samme lyd, men højere.
Alt det med larmen...
Hvem er metalgenrens vigtigste forgænger?
Jeg siger Jim Marshall, der udviklede Marshall-forstærkeren.
Musikerne begyndte at spille ved større arrangementer-
- og skulle derfor tilpasse udstyret.
Marshall forbindes med tyngde og volumen-
- så vi besøger fabrikken for at høre, hvorfor forstærkerne blev ikoniske.
De har en forstærker, der går op til 11. Den vil jeg se.
- Hvordan begyndte firmaet? - Inden far lavede en forstærker...
...spillede og solgte han trommer. Der kom mange trommeslagere-
- og de tog guitaristerne med. Pete Townshend kom ofte på besøg.
Pete var ikke tilfreds med sin Fender Bassman, så far ombyggede den.
De byggede fem prototyper i 1962. Til sidst var Pete tilfreds.
Det var sådan, det begyndte.
Jim Marshall tog en Fender-forstærker og en Vox AC30-
- og skabte en Marshall på 100 watt. Det var noget helt nyt.
Den bestod i begyndelsen af kun en del.
Den var meget tung og kunne ikke være i en varevogn.
Far sagde: "Den bliver for tung." Pete sagde: "Jeg har læssere."
Han byggede 12. Få måneder senere sagde Pete, at de var for tunge.
Så byggede han forstærkeren i to dele.
Han savede den over, så den så ud, som den gør nu.
- Uden den var der ikke metal. - Nej. Tak Townshend for det.
Når The Who brugte Marshalls forstærkere, blev man blæst væk-
- af kraften fra den luft, der kom ud af dem. Det var fantastisk.
Så begyndte revolutionen. Det næste band skulle spille højere.
The Who indledte volumendysten. Bands dystede om at spille højest.
En musiker fra USA brugte guitaren til mere end volumen og forvrængning.
Hvad gjorde Hendrix for at gøre musikken tungere?
Hendrix udvidede horisonten for elguitaren som ingen anden.
Han var nyskabende og afprøvede grænserne.
Da han kom i 1966, havde man aldrig hørt noget lignende.
Rygterne løb. "I skal se ham. Han spiller venstrehåndet og på hovedet."
"Han spiller med tænderne og bag ved hovedet."
Hendrix gjorde noget helt nyt. Alt blev elektrisk og forvrænget.
Folk afprøvede grænserne endnu mere. Der var Fuzz-Tone-pedaler.
De lavede apparater, så man kunne tage studielyden med.
Så kunne man spille meget forvrænget.
Ønsket om at forvrænge er interessant.
Jeg kan huske min første forvrængerpedal.
Inden da lavede jeg bare grimme lyde.
Da jeg trådte på pedalen, blev det til rock'n'roll.
Det kan ikke intellektualiseres. Der er noget dybt i vores dna-
- der reagerer på lyden af en overstyret forstærker.
Pludselig bliver verden lidt mere spændende.
Man skruer op og får mere forvrængning. Det er små lydembryoer.
Andre musikere tænker: "Hvis jeg tager den forvrængede guitar-
- og tilføjer bastromme, basguitar og skrigende sang... Hvordan lyder det?"
Det lyder som heavy metal.
Metalgenrens oprindelse er meget mere kompliceret, end jeg troede.
Folk har skabt bombastisk musik-
- der kanaliserer oprørsfølelser og aggression, i mange hundrede år-
- så konceptuelt set er metal ikke noget nyt.
Men det overrasker, at fællesskabet mellem genrerne ikke er noget nyt.
Lige siden Elvis' og Little Richards tid-
- har musikken skabt fællesskab. Jeg oplever i denne serie-
- at metal og metalfans er en del af en større historie end forventet.
Claus Christophersen www. Broadcasttext. Com